(untitled) (Czech Journal of International Relations, 2000)
Jak napovídá již název stati, autor se v ní snaží otřást samozřejmostí dichotomie mezi demokratickým a mírumilovným „vnitřkem“ jednoho národního společenství a potenciálně násilným a anarchickým „vnějškem“ vztahů mezi těmito společenstvími. Navzájem se vylučující definice toho, co je uvnitř, a toho, co je vně, nacházejí svůj výraz v protikladu teorie domácí a mezinárodní politiky. Stať začíná rozvedením kontrastu těchto dvou disciplin s ohledem na jejich protikladné ideologické předpoklady v konzervativně-realistické a liberálně-idealistické tradici. Poté jsou nastíněny dva pokusy o kritickou analýzu moderní politické dichotomie, zpracované poststrukturalistickými autory – Robertem B. J. Walkerem a Richardem K. Ashleym. Náznaky dekonstrukce této dichotomie avant la lettre lze ovšem nalézt v klasickém i moderním politickém realismu, který proti liberálnímu idealismu zdůrazňuje prvky násilí a konfliktu i uvnitř politického společenství. Poststrukturalisté doplňují toto nasazení symetrickým zdůrazněním prvků společenství na úrovni domněle anarchických mezinárodních vztahů. Vedle Walkera a Ashleyho k nim patří také William E. Connolly, který se snaží tematizovat možnosti demokratické politiky, jež by překračovala územní hranice států a podemílala národní identity, a tím realizovala nomádský a univerzalistický potenciál procesů globalizace. Tyto „deteritorializující“ procesy ovšem nastolují také možnost reaktivního úpadku do nového zakořeňováni a uzavírání, a tedy nebezpečí nového fundamentalismu a partikularismu. Struktury ustavované globalizací tak nejsou ve svých morálně-politických důsledcích o nic méně ambivalentní než liberálně-demokratický národní stát ustavený v první fázi modernizace.