(untitled) (Czech Journal of International Relations, 2000)
Vztahy mezi Evropskou unií a Izraelem sahají až k počátkům Evropského hospodářského společenství (EHS). Izrael jako jeden z prvních uznal Společenství jako subjekt mezinárodního práva, přičemž si byl již velmi brzy vědom jeho vzrůstajícího hospodářského a politického významu. V současnosti jsou vzájemné vztahy založeny na podobné kultuře, která je dána složením obyvatelstva a dějinami Izraele, vysokým stupněm rozvoje tohoto státu, vysokou kvalifikaci jeho pracovních sil, stejně jako technologickými možnostmi, které Izrael nabízí. V oblasti obchodních a tarifních ústupků uzavřené dohody předpokládají širší reciprocitu než dohody Evropské unie s jinými státy Středomoří, které jsou ekonomicky méně rozvinuté. Zároveň však přesahují rámec pouhé hospodářské spolupráce a otevírají větší perspektivy pro rozsáhlou kooperaci především v oblasti špičkových technologií. Autor se ve své stati nejprve podrobně zabývá obchodně-politickým vývojem vzájemných vztahů Evropské unie a Izraele. Konkrétně jde o obchodní dohodu ze 4. června 1964, o první preferenční dohodu z 29. června 1970, o druhou preferenční dohodu z 11. května 1975, o dodatkové a finanční protokoly přijaté od roku 1977 a o asociační dohodu z 20. listopadu 1995. Kromě toho věnuje pozornost i vztahům Izraele k Evropskému sdružení volného obchodu. V další částí své stati se pak autor zamýšlí nad otázkou perspektivy plného členství Izraele v Evropské unii a na závěr si všímá politické a hospodářské pozice Evropské unie ke středomořským státům jako celku, mezi nimiž právě Izrael má zvláštní postavení.