(untitled) (Czech Journal of International Relations, 2024)
Diskutovaný rozpor medzi oficiálnymi vyhláseniami a zahraničnopolitickou praxou, rovnako ako dedukovanými dósledkami vnútropolitického vývoja vytvára základ pre kontliktnú bázu vnútri domácej politickej scény Slovenskej republiky začiatku druhej polovice. 90. rokov. Deklamatívne sa Slovensko v nijakom prípade neodlišuje od ostatných stredoeurópskych krajín či dokonca krajín strednej výchoonej Európy a robí vš tko pre to, aby demonštrovalo integračnú pripravenosť k vstupu tak do Európskej únie, ako aj do NATO. Otázka priority admisie k Európskej únii alebo k NATO neostáva na periférii diskusií napriek bezpečnostnej komponente Európskej únie (t. j. spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politike). "Integrácia do eHrópskych hospodárskych a bezpečnostných štruktúr" sa v slovenskej verejnej mienke vníma výrazne odlišne; prioritu má Európska únia pred NAT0.2 Plné členstvo v EÚ explicitne preferuje aj politická sila, ktorá pred poslednými parlamentnými vol’bami obsadila post premiéra, totiž Demokratická zínia.3 Analýza posledných dvoch rokov zahraničnopolitickej orientácie Slovenska (t. j. , formy formy") mierne diverguje od výsledkov analýzy "formy obsahovej iniciatívy" a výraznejšie sa odlišuje od "formy reálnopolitického »outputu«" bez ohl’adu na analýzu.